פרשננו המשפטי הזהיר שחוק דרעי פרסונלי. ר' ניתוחיו לגבי המשבר הציבורי
יצר ההרס הלאומי הציב בפסגה קיצונים שמסכנים הבית. מערכת
הדבר שמתרחש כעת לנגד עיננו אינו בתחום הפוליטי המובהק, אלא בתחום החברתי שנספח לפוליטיקה (וצריך לשים לב לניואנס). אלה 2 פראי אדם בלתי מאוזנים במובן הציבורי, אנשים קיצוניים שבמובן הערכי יורידו אותנו שאולה (הפוליטיקה במהותה היא התרחשות מאוזנת). האחד, מקבל לידיו, במקום שהחוק הישראלי לא חל בו, את הכלי שכל תנודה בו משפיעה על מאות אלפי חסרי ישע לפחות מההיבט המדיני; והשני מקבל לידיו כלי שבחובת האיזון שמוטלת על האחראים להפעלתו גלומים כל ערכינו, משחר ההיסטוריה היהודית. ואנחנו, אנשים מכל קשת האמונות הפוליטיות מימין לשמאל, מביטים חסרי אונים בשני האנשים היחידים שבכוחם לעצור את ההתרחשות הצפויה, אבל הם מסובכים מעל ראשם, ומתנהגים כמו שחובה מוטלת עליהם לדאוג ראשית לעצמם ולמפלגתם. האחד דרעי אם לא יהיה שר, יאבד את כוחו במפלגתו ויופקר לגורלו בשוק העבודה האכזרי כאדם שהורשע פעמיים, ועד סוף חייו יחוש את הבוז שרבים בציבור חשים כלפי עבריינים, ואף מפלגתו עלולה לאבד מכוחה הפוליטי; והשני נתניהו נלחם על חפותו, על כל המשתמע מכך, וההילה הפוליטית כראש ממשלה דרושה לו כדי להבהיר את תרומתו לציבוריות הישראלית. ואויבינו, הם כבר נערכים למפלה שינחילו לנו באופן כמעט ודאי שני הקיצונים האלה בן גביר וסמוטריץ'; אבו מאזן כבר השיג גישה מהירה להאג והוא מחכה כעת לחומר חדש כדי להכריע אותנו, ובזירה הפנימית הפלסטינית הוא מיהר להכנס למו"מ עם חמאס, כדי שהארגון הרצחני לא יפריע לישראל להרוס את עצמה; ובכותרת הראשית שלנו היום אפשר לראות שגם חיזבאללה ואיראן מכינות את הקרקע כדי להבהיר שחוסר איזון פנימי אשר עלול להוביל לפשעים נגד האנושות אינו אך נחלתן, והן, הישויות המוקצות, יאשימו אותנו בכך, ויזכו אפילו לראות הנהוני הסכמה מהמערב. וכולם, כולל מדינות בזירה הבינלאומית שמחפשות כעת שעיר לעזאזל במציאות המלחמתית באירופה ובמזרח התיכון, יחכו לנו בפינה. יכולנו להימנע מההשוואה בין 2022 לשלהי בית שני, אבל הייצר הרע היהודי להרוס את הדבר שנבנה, אשר טמון בכל הקהילות שלנו, מזרח ומערב, הוא חלק מחיינו, הקדומים והמודרניים. וזה איום ונורא; הרי פחות ממאתיים שנים חלפו מאז יצאנו מתחת זרועם של מהרסנו במזרח ובמערב. האם אין לעזאזל מנגנון משפטי פוליטי חברתי שבכוחו להציל אותנו מעצמנו? (לדעתנו יש. ואף כתבנו על כך בעבר. בית עצרת עם. דפדפו נא בארכיון).
משבר משטרת ישראל והימין הקיצוני הפוליטי מחריף, כאשר איתמר בן גביר דורש לקבל סמכויות להנעת כוחות שיטור בהסכם הקואליציוני, ואילו באיגרת שכתב בסוף השבוע המפכ"ל לפקודיו במשטרה הוא ציין כי" נעמוד על המשמר על מנת לדאוג שמשטרת ישראל תמשיך להיות חזקה ושעמאותה לא תיפגע. אם דרישות בן גביר ייענו, עצמאותה של המשטרה כמו גם עצמאותו של המפכ"ל ייפגעו
tipp 11.12.2022
18.12.2002 tipp
11.12.2002 tipp
בנימין נתניהו הגיש בסוף השבוע לנשיא בקשה להארכת המועד להקמת ממשלתו, בשבועיים נוספים. נתניהו ציין במכתבו לנשיא כי ש"ס ויהדות התורה דורשות הסכמים קואליציוניים "(ו)הסכמים אלה כוללים התייחסות לסוגיות עקרוניות רבות ומורכבות"
הסוגייה המורכבת מכולן, והיא אשר אף עלולה לסכל אפשרות לכינונה של ממשלת נתניהו, היא סוגיית אריה דרעי שתהיה השבוע במרכז הזירה הפוליטית משפטית. מדוע אנחנו אומרים כי סוגייה זו עלולה לסכל ממשלה? משום שהסירוב של דרעי להקים ממשלה בטרם ייחתם עם ש"ס הסכם קואליציוני מפורט, מבהיר כי דרעי מתנה את הקמת הממשלה בחתימה על הסכם מפורט, או במלים אחרות אם אין הסכם מפורט אין מבחינתו ממשלה. מצד שני יתכן שאלה הן אך עמדות פתיחה של אריה דרעי; תלוי מה יאמר בית המשפט
מה יש בהסכם הקואליציוני המפורט שכה דרוש לדרעי? עצם האפשרות שיוכל להתמנות לשר, והצורך לשנות את חוק את יסוד הממשלה, כך שיבדיל בין עונש מאסר לבין עונש מאסר על תנאי, ויאפשר לו לכהן כשר בממשלת נתניהו. וזאת כיוון שהפרשנות המקובלת על בתי המשפט היא כי בהקשר של חוק יסוד הממשלה עונש מאסר על תנאי כמוהו כעונש מאסר בפועל.
האם יש לדרעי סיכוי להיות שר, במציאות המשפטית שתתקיים אם וכאשר ישנה את חוק יסוד הממשלה? תשובתנו היא שמבחינה משפטים טהורה סיכוייו קלושים, כיוון שהמערכת המשפטית במציאות מתוקנת תדחה את התיקון, לא כי שונה חוק יסוד, אלא כי השינוי הוא פרסונלי אד הוק, או לפחות היא תבהיר כי התיקון הפרסונלי מעקר את הצידוק לשנות את החוק, ולפיכך הפרשנות המקובלת לחוק לפיה אדם שנידון למאסר על תנאי אינו יכול להיות שר בממשלת ישראל – שרירה וקיימת. על כך רמזה כנראה הנשיאה חיות בדבריה, אשר צפו פני עתיד, לפיהם סערה מתקרבת, אך הרשות השופטת תוכל לה. צריך לשים לב שהנשיאה לא אמרה שהמערכת תנקוט קו קטגורי משפטי, אלא אמרה "נוכל לה"
בעיתון גלובס הופיעה השבוע התייחסות של גורם בליכוד שהעלה אפשרות כי במקרה של מבוי סתום, דרעי ימונה לראש ממשלה חלופי. אבל לגבי ראש הממשלה הוראת החוק אפילו ברורה יותר, והיא מתייחסת אך ורק לתפקיד ראש הממשלה. אין כל התייחסות בחוק לתפקיד ראש ממשלה חלופי ולכן זה אינו זוכה להגנה לה זוכה ראש ממשלה. לגבי שאלת הקלון בהרשעתו של אריה דרעי, היועצת המשפטית קבעה כי ההכרעה היא בתחום סמכותו של יו"ר ועדת הבחירות, אבל עד כה לפי הידוע לנו, דרעי לא פנה אליו.
ועם כל זאת, לדרעי ולנתניהו יהיה מוצא נוסף מכל ההשתלשלות המשפטית אם אכן תמנע מדרעי להיות שר, והיא לשנות את חוק יסוד שפיטה, באופן שהחוק לא יאפשר כל התערבות של בית המשפט במינויים לממשלה. אבל שינוי כזה יהיה בבחינת אופרה חוקתית חברתית פוליטית חדשה לגמרי, שכן שינוי פרסונלי של שני חוקי יסוד כדי למנות אדם שהורשע בדין לשר, עלול להעביר את זירת ההכרעה מבתי המשפט לרחוב.
פרשנות:
המשבר הפוליטי אשר הוביל למשבר החוקתי הנוכחי, הם אך קצהו של המשבר החברתי הישראלי בין מזרח למערב שנמשך זה שנות דור ואשר עם השנים אף הפך לנגע חברתי שמסכן את ישראל; המשבר נובע מהתקיפה הגזעית האשכנזית כנגד המזרח משחר התקומה, תקיפה אשר הובילה לחורבן ערכי בקהילות מזרח; אחד מהיבטיו של החורבן הערכי המזרחי הוא הטיה אלקטורלית מובנית (מנותקת מהשקפה פוליטית) לעבר הרביזיוניזם הפוליטי הישראלי שביטא התנגדות לקו הפוליטי אשר מנגד, אשר הוא המתרס הפוליטי שהוציא לפועל את התקיפה הגזעית כנגד המזרח. הרביזיוניזם בא לביטוי בתנועת הליכוד וגלגוליה הקודמים, וכאשר הימין הישראלי לא הסתפק בליכוד אלא הקצין, המצביעים המזרחיים הקצינו והתיישרו עם התמורה. ההטיה הפוליטית למפרע הזאת מאפשרת לנתניהו ולדרעי להיות בשלטון בחלק גדול משלושת העשורים האחרונים. בהקשר הזה, אך סמלי הוא שבלב המשבר החוקתי הנוכחי נמצאת המפלגה שביטאה עם הקמתה בשנת 1984 את הרצון המזרחי (במקרה הזה החרדי) לבנות כוח פוליטי שלא יאפשר עוד להפלות את חבריה ותומכיה, והיא מצליחה בכך מעל המשוער (ואפילו יותר מכך). ראש המפלגה הזאת, אריה דרעי, בנה את כוחה תחת חסותו של הרב עובדיה יוסף ובחסות המורשת המסורתית דתית המזרחית, ועל גביה הוא המריא עד פסגת הזירה הפוליטית הישראלית. אבל בשיא כוחו הורשע בשנת 1999 בלקיחת שוחד ונידון למאסר, והוא הורשע לפני כמה חודשים פעם שניה בעבירות מס ונידון למאסר על תנאי. במובן הזה יתכן כי החורבן הערכי המזרחי בא לביטוי גם בחייו האישיים, ואולי כמנהיג וכדוגמא, דרעי אף הביא להעמקת החורבן המזרחי הערכי. בעיננו זוהי שאלת מחקר מצוינת. שכן עשוי להתברר במהלכה כי דרעי הרים את המזרח לפסגת הפוליטיקה הישראלית מתוך השפל התרבותי בו היה שרוי, אך גם הפיל אותו אחר כך לתהום ערכית שהפכה כעת לשאלה חוקתית. עם כל זאת, לא ניתן לבחון את ההתנהגות הפוליטית תרבותית ערכית של הציבור המזרחי החרדי (כמו גם המסורתי והחילוני), בלי להזכיר את המניע להתנהגות הזאת והיא ההדרה שננקטה כלפי הציבור המזרחי מצד התרבות המושלת האשכנזית, משחר התקומה, ועד היום. במובן הזה בית המשפט בתוך עמו יושב וישב, והוא לא דחה אחרי הקמת המדינה את התרבות התוקפנית המושלת, שכן הרכבו מעולם לא ביטא את החברה הישראלית על כל תרבויותיה, ולא ביטא בהרכבו בעליון ובשאר הערכאות את משקלו המכריע של הציבור המזרחי, ומתוך כך את תרבותו, תפישותיו התרבותיות, כמיהותיו, ואת המשקל העצום של מורשת המזרח שהיא בעיקרה דתית, ואשר בעקבות התקיפה הגזעית האשכנזית באה כדי חורבן. את החורבן הזה ניסו הרב עובדיה יוסף ואריה דרעי לעצור, ובזירה הדתית מסורתית יהודית מזרחית אף הצליחו. ולכן הדיון בעניינו של אריה דרעי במשבר הנוכחי (או גם במשבר הנוכחי צריך לומר) לא יוכל להיות כנראה משפטי גרידא, אלא יחלחלו לתוכו לצד הערכים המשפטיים גם ערכים תרבותיים חברתיים וערכיים (גם אם הוא יוגש לציבור אך בניסוחים משפטיים). ובדיון כזה, הסיכוי ששינוי פרסונלי של חוק יסוד הממשלה, יתקבל על ידי בית המשפט העליון, הוא סיכוי ממשי (כמו גם ביקורת על כך, אך ביקורת אשר אינה כוללת את מניעת המהלך). האם תהיה זו טעות מצד הרשות השופטת? תשובתנו היא כי התרבות הישראלית זכאית לסיכוי נוסף לתקן את עצמה, בטרם יתקבל מהלך משפטי קטגורי שעלול להביא אותה אל סף תהום.
חדשות יום ראשון
ראש הממשלה הפלסטיני א-שתייה, אמר בסוף השבוע כי הקואליציה הקיצונית החדשה בישראל מאיימת על קיומו של העם הפלסטיני: "ממשלת ישראל החדשה שמאיימת על קיומו של עמנו, מדינתנו ומוסדותינו, כי מה שקרה הוא לא החלפת ראש הממשלה, אלא שינוי במערכת הפוליטית כולה. יותר קיצוניות ואלימות" לפי סוכנות הידיעות הפלסטינית וואפא את הדברים אמר א-שתייה בפגישה עם שגרירים וקונסולים אירופיים.
המשטר האיראני הוכה בתדהמה מצעדה של ארה"ב, להוציא את איראן מהועדה למעמד האישה של האו"ם. בעיתונות האיראנית אין ביטוי של חשש מהצעד, אלא ביקורת בלבד, אך בין השורות בדיווחים ברור כי המשטר חושש מההשפעה שעלולה להיות למהלך על מהומות החיג'אב במדינה.
הבוז הפלסטיני לקשר היהודי להר הבית, קשר אשר קדם לאסלאם באלף וחמש מאות שנים, נמשך גם בשבת, ערב חג האורים וכינונה מחדש של עבודת הפולחן על הר הבית לפני כאלפיים ומאתיים שנים. כך נכתב ביום שבת בידיעה בסוכנות הפלסטינית וואפא: עשרות מתנחלים קיבלו היום, שבת, הסברים תנ"כיים בכיכר אל-בוראק, ממערב למסגד אל-אקצא המבורך, ואחרים ערכו טקסים תלמודיים בכיכר אל-ע'זאלי ליד המסגד, בערב של חג ה"אנואר" היהודי. כתבנו דיווח כי עשרות מתנחלים ותלמידי מכוני התלמוד קיבלו הסברים תלמודיים במנהרות מתחת לחומת אל-בוראק, ממערב למסגד אל-אקצא, סביב "המקדש לכאורה"'.
המשטר האיראני מאשים בעיתונות האיראנית הצייתנית את מפגיני החיג'אב בעליית המחירים במדינה ובפגיעה בפרנסה. זהו ככל הנראה ניסיון של המשטר למנוע את ההצטרפות למהומות של המרחב הכפרי שמושפע מאוד מיוקר המחייה. הצטרפות המרחב הכפרי והסטודנטים במהומות 1979 הכריעו את גורלו של השאה פהלווי.
מתח בין ישראל וחיזבאללה סביב שטח במחלוקת שנמצא ממערב למטולה למרגלות הכפר העוין אל עדייסה, ר' הרחבה בכותרת הראשית
ועדת בית הנבחרים האמריקאי שחוקרת את ההתקפה על גבעת הקפיטול אחרי הבחירות בהן הובס טראמפ, עשויה להמליץ למשרד המשפטים האמריקאי להעמיד את טראמפ לדין בשלושה סעיפי אישומים הקשורים להתקפה
בדיווח קודם שלנו לפני כמה חודשים הזהרנו הן מניסיון איראני לפתח יכולת של נשיאת ראש קרבי גרעיני על כטב"ם, והן מהעברת טכנולוגיית גרעין מרוסיה לאיראן. שתי האפשרויות האלה מקבלות כעת משמעות חדשה, בעקבות התפתחות הקשרים בציר רוסיה איראן, אשר גם עליהם כתבנו כאן בהרחבה בעבר
חברות ביטוח וגורמים מדיניים ישראלים, מסייעים לחילוצם של צעירים ותרמילאים ישראלים רבים מפרו, על רקע התגברות המתח הפוליטי במדינה.
מרוקו סיימה את המונדיאל במקום הרביעי. בהשוואה לשלוש הנבחרות הנוספות שהגיעו לפסגת התחרות, מרוקו היא הפחות מנוסה בהן, והמקום אליו הגיעה נחשב להישג יוצא דופן ובלתי צפוי.
04.12.2002 tipp
נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות השמיעה בשבוע שעבר התבטאות ראשונה לנוכח כוונות הקואליציה המסתמנת לכרסם ביסודות הדמוקרטיה, לעקר את בג"צ מכוחו להגן על זכויות האזרח ולהפוך את השופטים לפקידים הממונים ע"י הקואליציה:
"אין לי ספק שבזכות המסירות הרבה ותחושת השליחות והמחויבות של כל אחת ואחד מאיתנו לתפקידנו כמשרתי ציבור ולעשיית משפט צדק, נמשיך לעמוד איתן גם אל מול הרעמים והברקים הנשמעים והנראים בעת הזו; הם מופנים לעברנו ומבשרים, כך נראה, את בואה של סערה; אך כשהדין, והוא לבדו, לנגד עינינו, יכול נוכל גם לה".
דברים אלה של כבוד הנשיאה נאמרו על רקע הצהרת הכוונות של מרכיבי הקואליציה העתידית, לפיהם תרצה הממשלה הנכנסת לקדם גם את ביטול עבירת מרמה והפרת אמונים, חקיקת "חוק צרפתי", הדחת היועצת המשפטית לממשלה, פיצול מוסד היועץ, והפיכת היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה לעושי דברם של הפוליטיקאים.
כבוד הנשיאה התייחסה, כך נראה, גם לתוכניות הקואליציה המתגבשת, החל מחקיקת בזק של פסקת ההתגברות, וכלה בדיבורים על ביטול שתי ועדות החקירה הפועלות כיום: הוועדות לחקר פרשת הצוללות ולאסון מירון.
דברים אלה אולי נשמעים שגרתיים, אך הם נדירים עד מאוד. זוהי למעשה קריאת השכמה לציבור כולו להתעורר ולהבין שמה שעומד על הפרק הוא מהותה של מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית המגנה על זכויות האדם ובפרט על אלו של המיעוטים.
לא ניתן להפריז בחשיבות דברי כבוד הנשיאה.
בכל עשרות שנות כהונתי כשופט לא זכורה לי התבטאות דומה של נשיא מנשיאי בית המשפט העליון לדורותיהם.
זוהי למעשה רעידת אדמה והצהרת כוונות של כבוד הנשיאה לפיה בתי המשפט ימשיכו לקיים את הדין החל ולא ייכנעו לכל אלה הבאים להרוס את הדמוקרטיה הישראלית.
מובן שבתי המשפט כפופים לחוקי הכנסת והם מצווים על אכיפתם. אך אין בכך ללמד על כפיפות האזרחים ובתי המשפט לדברי חקיקה הנוגדים את הערכים המוגנים בחוקי היסוד. דברי חקיקה כאלה הם בטלים מעיקרם ובתי המשפט יעשו הכול כדי להמשיך להגן ולשמור על אופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל ועל זכויות היסוד של כל אזרחיה.
דמוקרטיה, כל דמוקרטיה, היא גם דמוקרטיה מתגוננת. פירושו של דבר הוא שהמוסדות השלטוניים, ובהם בתי המשפט, לא יתנו יד להרס הדמוקרטיה וילחמו עליה ככל יכולתם ובכל הכלים החוקיים העומדים לרשותם.
כפי שציינה כבוד הנשיאה, הדין הוא היחיד המכוון את פסיקות בתי המשפט. כך היה תמיד וכך יהיה לעולם.
04.12.2002 tipp
להלן ראיון קצר שקיימנו בסוף השבוע עם מקור פלסטיני ביטחוני בכיר:
Tipp: "האם התיאום הביטחוני ישתנה כשתקום ממשלת הימין?"
מקור פלסטיני ביטחוני: "אני מניח שכן. ואנחנו גם נגיב לכל שינוי שיהיה במנהל האזרחי"
המקור סרב להשיב לשאלתנו מה תהיה התגובה הפלסטינית האמורה לשינויים במנהל האזרחי (מעבר להפסקה הדרגתית של התיאום הביטחוני)
החשש העמוק מניצחון הימין הקיצוני בבחירות בישראל, הוביל את הרשות הפלסטינית, אחרי שהתבררו תוצאות הבחירות, לאמץ נהלים של מדינה, בכל הנוגע לתיאום הביטחוני עם ישראל, ובכך להקשיח את תנאי התיאום. הרשות הפלסטינית לא השתתפה בחקירת הפיגוע הכפול שהיה לפני כשבועיים בירושלים, ומקור פלסטיני אמר לנו בשבוע שעבר כי אם ישראל תשלח פנייה רשמית, הרשות תתחיל לחקור. איננו יודעים אם ישראל שיגרה מאז פנייה רשמית לפלסטינים. אנו יודעים שההתנהגות הפלסטינית החדשה היא בבחינת איתות שמעבירה הרשות הפלסטינית לישראל, ולפיו אם הימין הקיצוני ישנה את התנאים וההסכמים בין הרשות וישראל, גם הרשות תעשה כך, ובראש הדברים – היא תשנה את תנאי התיאום הביטחוני.
27.11.2022 tipp
כפי שציינתי במאמר קודם, הקואליציה החדשה מבקשת לבצע בשדה המשפט, את השינויים הבאים:
לאחרונה, התברר כי בדעת הקואליציה להוסיף על כל אלה גם את תיקון חוק יסוד: הממשלה במובן זה שסעיף 6(ג)(1) לחוק היסוד הקובע כי: "לא יתמנה לשר מי שהורשע בעבירה ונידון לעונש מאסר…" יתוקן כך שתתוסף לו המילה "בפועל" והאיסור על המינוי לתפקיד שר, יחול רק על מי שהורשע ונידון למאסר בפועל.
עולה השאלה לשם מה נחוץ התיקון?
התיקון נועד להכשיר את מינויו של יו"ר ש"ס אריה דרעי, לתפקיד שר בממשלה המתהווה.
ביום 25.1.2022 הורשע אריה דרעי, בפעם השנייה בחייו, והפעם, בביצוע עבירות מס.
ההרשעה נעשתה על-פי הודאתו, ונגזר עליו, בין השאר, עונש של מאסר מותנה.
על-פי הפרשנות המקובלת מזה שנים רבות, "מאסר", פירושו גם מאסר מותנה. זאת מכיוון שמאסר מותנה הוא מאסר שריצויו נדחה לזמן מסוים והוא תלוי בקרות אירוע מסוים. אבל מדובר במאסר לכל דבר ועניין.
לכן, לפי נוסחו של חוק היסוד ולפי הפרשנות המקובלת, מנוע אריה דרעי מלכהן כשר.
הקואליציה החדשה מבקשת לשנות חוק יסוד לצרכיו הפרטיים של אדם אחד. כזאת עדיין לא אירעה במקומותינו!
חוקי היסוד של מדינת ישראל הם תחליף החוקה. אין משנים את החוקה לצורכי שעה או לצרכיו של אדם אחד. זוהי הלכה משפטית נוהגת חד משמעית.
חקיקה פרסונלית, אפילו בחוק רגיל, להבדיל מחוק יסוד, היא פסולה ומגונה ונחשבת במערכת המשפטית למעשה שלא יעשה. על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בחוק יסוד.
שינויי חקיקה כאלה שמטרתם הכשרת מעשים או אנשים שעד אתמול נחשבו למעשים אסורים או לאנשים שאינם כשירים לתפקיד מביאה להכשרת מה או מי שנחשבו עד לאותו רגע לאסורים בעליל. זוהי פריצת גדרות שאיש לא יכול להעריך היכן סופה לגבי הדרדרות שלטון החוק.
מדובר בכרסום מהותי באופייה הדמוקרטי של מדינת ישראל.
שינוי כזה בחוק יסוד אינו יכול לעבור היום, כאשר היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה השונים הם עצמאיים וכשומרי הסף, בכוחם להתריע בפני יוזמי הצעות חוק כי מדובר למשל בחוק שאינו חוקתי אשר חותר תחת יסודות הדמוקרטיה. אולם, כפי שציינתי בראשית הדברים, בכוונת הקואליציה החדשה להפוך את משרות היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה למשרות אמון, וכתוצאה מכך השרים יוכלו למנות לתפקידים רגישים אלה את אנשי שלומם, כך שבמקום שומרי סף הציבור עלול לקבל משפטנים ממושמעים.
האם בג"צ יכול להושיע?
כנראה שלא.
בכוונת הקואליציה החדשה לחוקק את פיסקת ההתגברות, כך שניתן יהיה לבטל את פסיקות בג"צ ברוב של 61.
התוצאה היא שכל קואליציה, ולו הקטנה ביותר, תוכל לבטל את פסיקות בג"צ ובכך יבוא הקץ על המגן האחרון של האזרח מפני עריצות השלטון.
המסקנה העולה מהתיקון הפרסונלי לחוק יסוד הממשלה, וכן מהכוונה לסלק את שומרי הסף במשרדי הממשלה השונים וכן מהכוונה לחוקק את פיסקת ההתגברות ברוב של 61 – היא אחת: בכוונת הקואליציה החדשה להסיר מעל עצמה כל מגבלה ולחוקק חוקים כאוות נפשה ללא כל פיקוח ובקרה ובכך להביא את הדמוקרטיה הישראלית אל מדרון חלק.
עיתוננו אשר חרת על דיגלו ערכי שמירת הדמוקרטיה והחרות, ישקול הגשת עתירה לבג"צ בזמן המתאים.
27.11.2022 tipp
הרשות הפלסטינית לא עצרה איש בחשד לביצוע הפיגוע שהיה בירושלים ביום חמישי שעבר, והיא אף לא פתחה בחקירה בעניין זה. מקור ביטחוני פלסטיני אמר לנו ביום שישי כי אם מדינת ישראל תעביר בקשה רשמית לרשות הפלסטינית, כי אז הרשות תפתח בחקירה.
עד כה התנהל התיאום הביטחוני באמצעות פנייה של גורמי הביטחון הישראליים בגדה המערבית למקביליהם ברשות הפלסטינית, בדרך כלל פנייה של השב"כ למנגנוני הביטחון הפלסטיניים. קרוב לוודאי שגם הפעם ביקש השב"כ ממנגנוני הביטחון הפלסטיניים, להשתתף בחקירת הפיגוע שהיה בירושלים ביום חמישי, אם כי איננו יודעים זאת בוודאות, וזוהי אך הערכתנו. ביום שישי הפנינו שאלה למקור ביטחוני פלסטיני, האם הרשות עצרה חשוד בביצוע ואו תכנון הפיגוע הכפול שהיה בירושלים ביום חמישי שעבר, והאם ישראל ביקשה את הסגרתו של עצור כזה. תשובתו של המקור הביטחוני הייתה כי "לא רק שהרשות לא עצרה איש, אלא שהיא אפילו לא פתחה בחקירה". המקור הוסיף "הרשות תפתח בחקירה אם ישראל תעביר אליה פנייה רשמית". עד יום שישי 25 בנובמבר, ישראל לא העבירה פנייה כזאת.
פנייה מדינית רשמית, נהוגה בין מדינות, ואילו הפנייה באמצעות מערכת הביטחון ביהודה ושומרון לפלסטינים, בחסות מתאם פעולות הממשלה ביהודה ושומרון, מעוגנת בהסכמים בין ישראל לבין אש"פ. לא ברור אם הרשות מתנהגת כך אד הוק למען השגת יעד מסוים, או שמא הדבר מבטא שינוי מהותי בהתנהגות המדינית הפלסטינית אשר תשפיע על התיאום הביטחוני עם ישראל, באופן המתואר בידיעה.
17.11.2022 tipp
נשיא הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, שלח השבוע שליח אישי לעזה לשיחות ישירות עם חמאס. ההסכמה על פתיחת השיחות בין שתי התנועות הפלסטיניות המרכזיות, פתח וחמאס, הגיעה אחרי פגישה שהייתה לאחרונה בין סגן ראש הלשכה המדינית של חמאס מוסא אבו מרזוק לבין עזאם אל אחמד חבר הוועד המרכזי של פתח. מטרתו המרכזית של אבו מאזן היא להציג חזית פלסטינית של פיוס כלפי ישראל, כזאת שתעביר מסר לעולם המערבי לפיו המתנגדת לשיחות כעת היא ישראל ולא הפלסטינים.
באופן מעשי יהיה קשה מאוד להגיע להסכמה בין התנועות כיוון שחמאס מתנגדת להיכנס לאש"פ בתנאים של אבו מאזן, קרי כתנועה בתוך הגוף המייצג של הפלסטינים, שנשלט בידי תנועת פתח, ואילו אבו מאזן יתנגד לפירוש מרחיק הלכת של חמאס לזכייתו בבחירות לפרלמנט שהיו בשנת 2006. האינטרס של תנועת חמאס בשיחות הנוכחיות בעזה הוא להדגיש את מעמדו של הארגון בציבור הפלסטיני, מעמד אשר איראן חיזבאללה והג'יהאד האסלמי, מנסות בשנה האחרונה לערער באמצעות הזרמת כספים בהיקפים גדולים במטרה לכונן גוף לוחם פלסטיני חדש. מטרת איראן חיזבאללה וג'יהאד היא לשנות את תמונת השליטה בלאומיות הפלסטינית, באופן שפלסטין תהיה פלג באסלאם, וחלק מישות אסלאמית מזרח תיכונית, בניגוד לתנועות הלאומיות הפלסטיניות ובהן חמאס שפועלות לכינונה של מדינת לאום פלסטינית אזרחית.
לפני כחצי שנה התנהלו שיחות בדרג ביניים בין התנועות פתח וחמאס, ברמאללה, בין אל מדאני מקורבו של אבו מאזן וא-שעאר, ראש חמאס בגדה המערבית, אבל השיחות עליהן דיווחנו כאן בלעדית התפוצצו
13.11.2022 tipp
תמונות שמגיעות מהעיר שיראז, ומפורסמות בעמוד איראני ברשת חברתית, מבטאות מציאות חדשה שמחאת החיג'אב הביאה אליה: שכונה בעיר שהיא מובלעת אשר בה נשים מהלכות ללא חיג'אב במופגן; אל השכונה לפחות בשעת הצילומים, לא הגיעו כוחות משטרה ואו צבא. לפי הסביבה נראה שאכן מדובר בעיר איראנית מרכזית, וסביר להניח שהתמונות הן אכן מהעיר שיראז. התמונות המצורפות לכאן הן מצילומי מסך של קטע וידאו קצר שמתאר את התופעה בעמוד האמור: בשכונה בשיראז, נראות נשים הולכות ברחוב ללא חיג'אב, ממש כמו בכל רחוב מערבי חופשי, והן זוכות להתייחסות גברית אוהדת; בחלק מהצילומים, מגיש גבר איראני לנשים אשר צועדות ברחוב בלי חיג'אב ,פרח ועל פי המתואר בעמוד, הוא אומר להן שהוא מודה להן על שביופיין הן מוסיפות ליפי השכונה.
כדי לברר אם המציאות המתוארת בתמונות אכן מבטאת תופעה חדשה שמתרחשת בשיראז, ואולי אף בערים מרכזיות אחרות באיראן, יש להתייחס למספר אירועים שהיו לאחרונה. החשוב בהם הוא ישיבת הקבינט האיראני שיוחדה למהומות החיג'אב בשבוע שעבר, ישיבה עליה דיווחנו כאן בגיליון הקודם. ישיבת הקבינט מבהירה עד כמה הרחיקה מחאת החיג'אב, ועד כמה המשטר מתקשה לכבותה, לפחות עד מועד כינוס הקבינט. לפיכך מציאות חדשה כאמור בכתבה, סבירה ואפשרית. אירוע נוסף שמבהיר כי המובלעת האמורה בשיראז אכן עשויה להתקיים, והיא אינה המצאה של מארגני המחאות, היא הערתו של מפקד בכיר בצבא איראן, שצוטטה השבוע ב YNET "למתפרעים לא יהיה מקום במדינה אם חמינאי יתן את הפקודה לכך". הציטוט מבהיר כי מנהיג איראן לא הכריע לגבי תגובה צבאית מקיפה למהומות, ולכן אפשר שמציאות של מובלעות ללא חיג'אב וללא כוחות ביטחון איראניים, אפשרית. אזהרתו בשבוע שעבר של מפקד משמרות המהפכה למפגינים לא לצאת עוד לרחובות, מבהירה גם היא שהם עדין יוצאים במספרים כה גבוהים עד שהם גורמים לזעזוע במערכת השלטונית האיראנית. גם ההתבטאות הזאת מאפשרת מציאות חדשה של מובלעות ללא חיג'אב וללא אסלאם קיצוני בעריה המרכזיות של איראן, כמתואר בעמוד האמור.
13.11.2022 tipp
שלושה מנהיגים פלסטינים עומדים בדרכו של א-שייח להחליף את אבו מאזן, ואת שלושתם מנסה הנשיא הפלסטיני להזיז מהדרך כדי לסלול אותה לא-שייח. אבו מאזן לא מרפה מהמשימה שלקח על עצמו, והוא ככל הנראה נחוש למנות בעצמו את יורשו.
את ג'יבריל רג'וב מנסים מקורבי אבו מאזן להניא מהתמודדות עתידית באמצעות איומים. כאן דווחנו בלעדית כי למען רג'וב נוסח איום קצר במיוחד מטעם מקורבי הנשיא הפלסטיני: דמך בראשך אם תתמודד נגד א-שייח. רג'וב לא התרגש מהאיום, ובשבוע שעבר אף נשא דברים שבדרך כלל נושאים מנהיגים לאומיים. הוא אמר ברדיו אל עאלם (ע"פ עינב חלבי YNET) כי הפלסטינים צריכים לחשב מחדש את מסלול יחסיהם עם ישראל.
רג'וב קשה להזזה, אבל קשה להזזה שבעתיים הוא תאופיק טיראווי, שהוא ותיק יותר מרג'וב, מעמדו בכיר יותר, כוחו רב יותר בפתח, והוא אף היה מקורבו של המיתולוגי הפלסטיני יאסר ערפאת. מקורבי אבו מאזן לא יכולים לפנות לטיראווי באיומים בנוסח שתורגל על רג'וב, והדבר שהם מנסים לעשות כעת, הוא להביא לפיטוריו ממשרת היועץ על תקן שר שהוא מחזיק. תקוותם היא שהחלשתו הכלכלית תחליש את רצונו להנהיג את הפלסטינים אחרי אבו מאזן.
שלושת האישים א-שייח, רג'וב וטיראווי, חברים בוועד המרכזי של פת"ח שהתכנס השבוע. על הפרק ענייני היום, אבל מתחת ללו"ז, בסבקסט של ההתכנסות, נמצא הדבר המרכזי אשר על הפרק והוא מלחמות הפלסטינים, בדרך להעמיד יורש לאבו מאזן. הנשיא הפלסטיני סבור שבכוחו להביא את א-שייח עד המוקטעה. אבל רג'וב, טיראווי וכנראה גם האסיר ברגותי, מטילים בכך ספק. לגבי ברגותי, ישראל מושלת לכאורה בחייו כיוון שהוא אסיר בכלא ישראלי, כך שיתכן שהוא אכן נוח להגיע להסכם כפי שמנסים מקורבי אבו מאזן; על רצונם להגיע עם ברגותי להסכם דיווחנו בגיליונות קודמים; לגבי רג'וב, ישראל יכולה להסתדר עם רג'וב אם יפתיע ויתמודד על אף הקשיים, וינצח במאבק על הנהגת הפלסטינים, אבל לגבי טיראווי זוהי לחלוטין אופרה אחרת, שכן כוחו במנגנון הפוליטי הפלסטיני עולה על כל יריביו, ובעבר טיראווי שעסק בטרור נחשב למבוקש מספר 1 בישראל, ולכן סביר להניח שישראל אשר אינה שוכחת דבר, תומכת בסילוקו של טיראווי מהזירה הפוליטית הפלסטינית. צריך לומר שתמיכה כזאת מצד ישראל, לא בהכרח תגדיל את סיכוייהם של מקורבי אבו מאזן להפטר מטיראווי.
מאת
אברהם יעקב
06.11.2022 tipp
הקואליציה החדשה מבקשת לחולל במערכת המשפט, את השינויים הבאים:
להלן הסבר תמציתי לכל אחת מכוונותיה:
"פסקת ההתגברות": מטרת החקיקה לאפשר לכנסת להתגבר על פסיקת בג"צ, ולחוקק שוב חוקים שבית המשפט העליון בשבתו כבית דין גבוה לצדק, יבטל בשל היותם בלתי חוקתיים.
נאמר שהכנסת רשאית לעשות זאת גם היום, אולם הקואליציה החדשה מבקשת לאפשר לכנסת לעשות זאת גם ברוב רגיל של חברי הכנסת הנוכחים באותה עת במליאה, ולא ברוב מיוחס. במקרה שחוק כזה יעבור, אפשר יהיה לבטל פסיקה של בית המשפט העליון, לגבי חוק שאינו חוקתי, גם כאשר נוכחים במליאה חברי כנסת בודדים.
"החוק הצרפתי" נקרא כך על שם חוק צרפתי אשר אותו רוצה הקואליציה להעתיק לספר החוקים הישראלי, ולפיו אסורה חקירה משטרתית והעמדה לדין פלילי של הנשיא הצרפתי במהלך תקופת כהונתו.
באופן רגיל, חקיקה פלילית פועלת מכאן ואילך ולא רטרואקטיבית, אך החשש הוא כי בכוונת הקואליציה להחיל את החוק למפרע כך שיאפשר גם את דחיית משפטו של נתניהו עד תום כהונתו.
מחיקת העבירה של מרמה והפרת אמונים מספר החוקים. מחיקת עבירה פועלת למפרע, לפיכך מיד עם המחיקה, החלק הארי של כתב האישום נגד נתניהו ימחק לאלתר.
שינוי הרכב הועדה למינוי שופטים: הוועדה מונה כיום 9 חברים: שני שרים (אשר אחד מהם, שר המשפטים, מכהן כיו"ר הועדה), שני ח"כים, שני נציגים של לשכת עוה"ד ושלושה שופטים של ביהמ"ש העליון.
החלטות הועדה מתקבלות ברוב קולות רגיל, למעט מינוי של שופט לביהמ"ש העליון הטעון רוב של שבעה חברי ועדה.
בכוונת הקואליציה לשנות את הרכב הועדה כך שכל החלטה שלה תהיה כפופה למעשה לווטו של הפוליטיקאים חברי הועדה.
חקיקה כזאת תביא לפוליטיזציה של השפיטה והפיכת השופטים לעושי דברם של פוליטיקאים. הנזק להפרדת הרשויות יהיה אנוש, במקרה שהחוק יעבור. "רפורמה" כזו תביא לקיצה את חוסר התלות של השופטים בישראל, ותהפוך אותם לשופטים מטעם.
פיטורי היועצת המשפטית לממשלה. החשש הוא כי פיטורי היועצת דרושים לקואליציה כדי שהיועץ החדש באשר ימונה, יהיה עושה דברם של חברים בקואליציה הפוליטית, ויוכל למשל למחוק את כתב האישום נגד נתניהו.
החלטה זו של היועץ כפופה כמובן לביקורת בג"צ, אך כזכור מאחת הכוונות אשר לעיל, פסיקת בג"צ תהיה ניתנת לביטול ברוב רגיל עם חקיקת "פסקת ההתגברות".
פיצול תפקיד היועמ"ש והפיכת משרות היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה למשרות אמון מביעים כוונה לדחוק החוצה את שומרי הסף כדי למנוע ביקורת אמיתית על פעולות הממשלה. שכן אם מדובר ב"משרות אמון" כי אז ניתן למנות "אנשי שלומנו", והמבנה הביקורתי במשרדי הממשלה ייעלם.
שינויים מפליגים בפרקליטות ייתכן והם נחוצים, אבל לא בקונטקסט הזה של קעקוע מערכת המשפט והכפפתה לרוח החדשה הנושבת בפוליטיקה הישראלית, אשר בכוונתה לגבור על החרות המשפטית. ולכן לא עכשיו שינויים, ולא ככה. בכוונת "הרפורמטורים" להפוך את הפרקליטים לפקידים כנועים, עושי דברו של השלטון? אסור שיקרה אצלנו.
לסיכום, מסקנתי היא שאם החקיקה הזאת אכן תצא לפועל, היא תסיר מעל הקואליציה מגבלות משפטיות חשובות ביותר למהלכו התקין והמתחייב של המשטר הדמוקרטי הישראלי, באופן שיאפשר לה להתעמר באזרחים, כולם או חלקם, מבלי שלאזרח תעמוד התרופה הקיימת לו היום: פנייה לבית המשפט בבקשת סעד מתאים נגד המדינה. עם החקיקה, איזוני הכוח בין הממשלה והמערכת המשפטית יופרו באופן חסר תקנה.
06.11.2022 tipp
איראן מארגנת פסטיבל להשמדת ישראל על ספינת מלחמה איראנית. את ארגון המאורע יוציא לפועל "פסטיבל סרטי ההתנגדות", והוא יקיים במהלך השנה הקרובה את המאורע תחת השראתו של ארגון "בינלאומי" בשם מוסטדהפין; זהו ארגון שיעי איראני שיש לו שלוחה בלבנון, ומתוקף השלוחה הפסטיבל השנתי שייערך בהשראתו, מכונה פסטיבל בינלאומי. כותרת הפסטיבל השנה תהיה כאמור השמדת ישראל, והאופן שבו איראן תמחיש את המוטיב האמנותי היא קיומו של האירוע על גבי ספינת מלחמה במפרץ הפרסי. במפגש שהיה בטהרן בין יוצרי הסרטים לבין מפקד הבסיג' האיראני קבע האחרון כי השלב השני במהפכה האסלאמית, הוא השמדת ישראל, וכי המהפכה האסלאמית לא תושלם כל עוד ישראל קיימת. בתמונה אפשר לראות את ספינת המלחמה האיראנית על שם קאסם סולימאני. על הספינה הזו, הציעו הנוכחים במפגש, יתקיים פסטיבל הסרטים הצפוי, בסימן השמדתה של מדינת ישראל. קאסם סולימני, מפקד כוח אל קודס, חוסל בבגדד בחודש ינואר 2020 באמצעות טיל אמריקאי. כותרת הפסטיבל מבהירה שהצורר המת סולימני, לא לקח אתו לקבר את חזונו, וכמה משותפיו לחזון ההשמדה של ישראל עדין חיים, לרבות המנהיג האיראני העליון חמינאי ובן דמותו ראש חיזבאללה נסראללה ששבים ומתארים את חזונם על השמדת ישראל. נסראללה הגדיל לעשות לאחרונה, אפילו על פני העיתון טהרן טיימס שהביא את הידיעה על הפסטיבל הצפוי, כאשר פרט חזיונות מתוך חלומותיו ובהם ראה את עם ישראל מתכנס על מזוודותיו וילדיו בשדות תעופה ובנמלי ים בדרך למסע המוות שלו. כאן נכתב בעבר שאיום להשמיד את ישראל, כאיומו האחרון של נסראללה, כמוהו כהכרזת מלחמה, ותגובתה של ישראל חייבת להיות צבאית.
30.10.2022 tipp
כפי שכתבנו כאן ערב חתימת ההסכם הימי בין ישראל ללבנון, ההסכם אכן נכנס לתוקף באמצעות משלוח מכתבים נפרדים של שתי המדינות לאומות המאוחדות. זו הייתה דרישתו של נסראללה, וכייתר דרישותיו במו"מ בין לבנון לישראל, גם דרישה זו באה לביטוי בהסכם. בסוף המו"מ, כאשר ישראל קיבלה את הדרישות העיקריות של לבנון/נסראללה, ניסתה לבנון ככל הנראה בעידוד חיזבאללה, להשיג עוד קצת מישראל, ולבנון הגישה רשימת תיקונים לנייר הסופי ולנקודות שישראל כבר הביעה לגביהן את הסכמתה. כעבור שעות אחדות, רשימת התיקונים הזו שדרש חיזבאללה הופיעה כשקופית בעיצוב גרפי נאה ומקצועי בתחנת הטלוויזיה שלו אל מנאר, כנראה כדי להקל על הצופים בישראל לקלוט את המסר. תגובתו של ראש הממשלה יאיר לפיד לנייר הזה הייתה חד משמעית ומהירה, באופן שהיא הבהילה את חיזבאללה ואת לבנון. בתגובה לתגובה זו של לפיד, נסראללה גזר על עצמו מיד תענית דיבור, ונעלם לכמה ימים מהמסכים עם האצבע המונפת ועם האולטימטום, ובמקביל הוא שחרר את לבנון ואת הנשיא הלבנוני עאון, לסגת מהדרישות האלה האחרונות של לבנון, ולהסכים לנייר הסופי ששלח המתווך האמריקאי. גם הצעד הזה, של נסיגה, אשר נעשתה להערכתנו בעיקר מתוך הניסיון של שנת 2006 (ר' כותרת ראשית כאן גיליון 63), אשר בו חיזבאללה הגדיש את הסאה, וחצה את מגבלת כוחו בהתנהלות מול ישראל, והובס, ובכן גם הצעד הזה היה צעד מוצלח עבור חיזבאללה, ונסיגתו הייתה בדיוק ברגע הנכון, והיא חתמה את המו"מ בין ישראל ולבנון על הגבול הימי בניצחונו המוחלט של הארגון ושל איראן.
אין זה ניצחון של הישגים ללבנון, צריך לומר זאת מיד, כיוון שגם ישראל השיגה את רצונה הימי במשא ומתן עם לבנון. אבל זהו אינו הישג שמשנה את תמונת המלחמה בין ישראל לבין חיזבאללה ואיראן: מאחר שהרקע היסודי להסכם הימי, ואחת מהדרישות העיקריות של חיזבאללה, ומאחורי הקלעים גם של איראן, היה שיוותר מצב המלחמה בין לבנון לבין ישראל על אף חתימתן על ההסכם הימי, זוהי ע"כ התמונה העיקרית והחשובה, וזהו ההקשר העמוק יותר של ההסכם, וזוהי הנקודה אשר לגביה יש לבחון את ההסכם; בהקשר הזה ההסכם בין המדינות אינו צריך להיבחן על הישגיו בתחום הימי, אלא על השפעתו על זירת המלחמה בין ישראל לבין חיזבאללה ואיראן, זירה שנשארת פתוחה. לכן המו"מ וההסכם שבסופו, היו צריכים מבחינת ישראל להביא את חיזבאללה לצמצום מהותי של דרישותיו, ולהפסד דקלרטיבי, ובראש ובראשונה לקעקע את הדרישה כי מצב מלחמה ימשיך לשרור בין המדינות על אף חתימת הסכם מדיני כה חשוב (שאותו הפך כאמור חיזבאללה להסכם מסחרי/כלכלי בלתי ישיר). כל הדברים הללו לא קרו. במובן הזה לפיכך ההסכם הישראלי/לבנוני הוא ניצחון של חיזבאללה ושל איראן, שבהקשר של התמשכות המלחמה, זכו להישגים מובהקים.
ראשית ההסכם הימי שם קץ למשבר הפנימי הלבנוני שאליו נקלע חיזבאללה בעקבות הפיצוץ בנמל ביירות. ההסכם הימי שנחתם השבוע ואשר בו חיזבאללה הציב לישראל אולטימטום, וזכה, שינה את יחסו של ציבור לבנוני גדול כלפי חיזבאללה, והשינוי הזה בא לביטוי בשבחים שהארגון מקבל בתוך לבנון על תפקידו בהשגת ההסכם, ובהישג הלבנוני שבא בהסכם הזה לידי ביטוי. ולכן בזירת המלחמה הלבנונית ישראל תפגוש מרגע חתימת ההסכם הימי, חיזבאללה מחוזק, שבכוחו שוב לנקוט מהלכים מלחמתיים נגד ישראל בלי שציבור גדול לבנוני יקום עליו, או לפחות עם הסתברות נמוכה יותר לכך. הניצחון הזה של חיזבאללה אף מאפשר לאיראן להמשיך לחתור אל מטרתה להציב חזיתות מול ישראל על גדרותיה, וכיוון שדעת הקהל הפנימית בלבנון השתפרה כעת כלפי חיזבאללה ואיראן, אולי אף יהיה זה צעד נוסף של איראן לממש את חלומה הרטוב, לנמל אסטרטגי בים התיכון, 5 דקות מראש הנקרה. זה כמובן עוד רחוק מאוד, אבל כל מסע (איראני במקרה הזה) כמאמר הפתגם הטאואיסטי שהיה לקלישאה, מתחיל בצעד קטן.
23.10.2022 tipp
את המציאות הפוליטית החדשה בזירה הפלסטינית, התחילו חמאס ואיראן לפני קצת יותר משנה, בהחלטה האסטרטגית של הארגון להעביר את מרכז הכובד של פעילותו לגדה המערבית. בעצת איראן ובחסותה, העביר חמאס מעזה הן את פעילות הטרור, והן את חתירתו לתפוס את השלטון בגדה המערבית; לאור העדויות הרבות על הכסף והתמיכה הרבה שמעבירה איראן לחמאס, ולאור ניסיונותיה של איראן ליצור חזית מול ישראל על גדרותיה, ובהתאם לכללי היסוד הידועים של איראן: ליצור חזית בלי נוכחות חייליה, ולאור העובדה שחמאס לא ידוע בהחלטות אסטרטגיות כה מושכלות כהחלטה הזאת, וכי החלטות כאלה לא אפיינו אותו עד כה, הערכנו כאן כבר בדיווחנו הראשון לפני כשנה, כי החלטתו של חמאס להעביר את מרכז פעילותו לגדה, נעשית בתמיכת ובחסות איראן. אבל מאז ירח הדבש ביניהן, נולדה מתיחות בין חמאס לאיראן, על רקע ניסיונותיו של הג'יהאד האסלמי, הארגון הפלסטיני המועדף על איראן, לאיים על בכירותו של חמאס; הערכתנו היא כי נסיעתה של משלחת חמאס לסוריה לפני כשבוע, נועדה לא רק להזדמנות צילום עם נשיא סוריה, אלא גם למפגש עם משלחת של בכירים איראניים, כדי לתקן את היחסים, וכדי לחדד את המשך המלחמה המשותפת בישראל. חמאס רוצה שכל כוח לוחם בגדה המערבית יפעל תחת חסותו, ולאיראן ולג'יהאד יש השפעה על כך, כיוון שהכסף אשר מועבר לכל המחבלים חסרי הארגון בגדה המערבית, הוא כסף איראני אשר מועבר אליהם מקופת הג'יהאד. באופן הזה מנסה איראן להקים בעזרת הג'יהאד ארגון דמוי חיזבאללה בגדה המערבית. חמאס מתנגד לכוח עצמאי.
המעבר של חמאס לגדה המערבית, גרם לסערת רוחות בפתח, הארגון שמושל באש"פ וברשות הפלסטינית. ראשית נעשה ניסיון מטעם פתח לדבר עם חמאס, והמו"מ הזה התקיים בדרג הביניים של שני הארגונים, בין ראש חמאס בגדה נאסר אלדין אלשער לבין מוחמד אל מדני, ראש התנזים של פתח, במשרדו של אל מדני במטה הפתח ברמאללה. הדיונים האלה התפוצצו כעבור זמן קצר, כיוון שאל מדני פעל מטעם אבו מאזן לכניסתו של חמאס לאש"פ, כעוד אחד מבני החסות של ארגון הפתח, בעוד אלשער פעל מטעם הנהגת חמאס לקיים את תוצאות הבחירות של 2006, בהן זכה חמאס ברוב. מקור פלסטיני אמר לנו מיד כשהמו"מ התפוצץ כי "חמאס לא רוצה להיות חלק מאש"פ אלא להשתלט על אש"פ כריבון".
האימה ברשות הפלסטינית ובתנועת הפתח, העמיקה כאשר חמאס השיג ניצחונות משמעותיים בשתי אוניברסיטאות מרכזיות בגדה, ביר זית וא-נג'אח. פעילי תנזים יצאו כמעט מיד אחרי התקרית בא-נג'אח נגד אבו מאזן והודיעו כי יתפטרו מתפקידם. ראש התנזים ברמאללה אף שיגר מכתב התפטרות באופן מעשי כדי להבהיר את רצינות הסוגייה; אבו מאזן השתיק את המהומה כשמינה את אל מדני כמעט מיד עם פריצתה לראש התנזים, ואל מדני הרגיע את הפעילים. באוניברסיטה בשכם, אף הייתה התנגשות אלימה בין פעילי חמאס לבין פעילי פתח, וכאשר נכנס ראש חמאס בגדה אל שעאר לעובי הקורה וניסה להשכין שלום בין הניצים, הזמינו אותו פעילי פתח לבית אחד מפעילי פתח שנפצע בקטטה עם חמאס , המתגורר בכפר קליל, כדי לעשות סולחה; כאשר אלשעאר היה בדרכו לכפר להשתתף בטקס, חיכו לו אנשי פתח במארב במבואות הכפר, והתנקשו בו. אלשעאר נפצע ברגליו. לא מן הנמנע שמראש התכוונו בפתח לפצוע את אלשעאר ולא להורגו, כדי לא לחולל מלחמה עם חמאס. מקור פלסטיני בפתח אמר לנו אחרי ההתנקשות באלשער שזו הייתה יוזמה מקומית של פעילי פתח, ולא החלטה ארגונית. ואכן לא התפתחה מהתקרית הזאת מלחמה כוללת בין חמאס לפתח, אבל לא בגלל טוב לבו של פתח, שלא הרג את אלשעאר, אלא בגלל שחמאס היה עסוק עכשיו עם הג'יהאד האסלמי.
לקראת הקיץ, הנהגת חמאס הגיעה למסקנה כי הכסף הרב שזורם לג'יהאד מאיראן מביא להתחזקותו של הארגון בעזה, וכי הג'יהאד מתכוון להדיח את חמאס מהשלטון בעזה, בעוד חמאס עסוק בניסיונותיו להתבסס בגדה המערבית. תגובת חמאס הייתה מהירה: מצד אחד הקפאת יחסיו עם איראן והחיזבאללה (לחמאס יש נציג בלבנון, אל ערורי, מספר 2 בארגון), ומצד שני הוא הביא להסגרתו של ראש הג'יהאד בגדה המערבית לישראל. ההסגרה הזאת הובילה להתנגשות צבאית של שלושה ימים בין ישראל לבין הג'יהאד האסלמי, אשר בסופה הג'יהאד ספג מכה ניצחת. חמאס הביט בהתנגשות מהצד, ולא התערב. זמן קצר אחרי שישראל נצרה את האש, הודיע ראש הג'יהאד האסלמי בנאום מוקלט לפעילי הארגון בעזה, כי העם הפלסטיני רואה באחדות עם חמאס חשיבות עליונה, והג'יהאד מקבל את ההכרעה הזאת של העם הפלסטיני. במלים אחרות, ראש הג'יהאד השפיל ראש בפני חמאס בהתאם לדרישת חמאס, והעדיף את יחסיו עם חמאס על פני יחסיו עם איראן ועם חיזבאללה. בחיזבאללה קיבלו בהבנה את ההכרזה הזאת, ולא יצאו נגדה באל מנאר למשל, מה שעשוי להבהיר שהיא תואמה מראש עם איראן ועם חיזבאללה.
בעקבות התלהטות הרוחות שהתרחשויותיה העיקריות מתוארות לעיל, ותוארו במהלך השנה בזמן אמת בעיתוננו, הגיע אבו מאזן למסקנה כי המציאות החדשה מחייבת אותו להכריז על יורשו, לקראת הרגע בו יעביר את השלטון ברשות. אבו מאזן מבין כנראה שרק כך יוכל בתנאי הסערה הנוכחית לקבוע מי יהיה יורשו, ולקבוע את המציאות הפוליטית שתשרור אחריו. מקורות פלסטיניים התחילו להדליף בסביבות חודש אוגוסט כי אבו מאזן החליט סופית כי חוסיין א-שייח, יחליף אותו כראש אש"פ ופתח. מקור פלסטיני אמר לנו כי אבו מאזן צפוי לשאת דברים במועצת הביטחון של האו"ם בסוף שנת 2022, והוא רמז כי אם הנאום הזה אכן יצא לפועל, אחריו תהיה התפתחות פוליטית מעניינת ברשות הפלסטינית; כמובן שלאור מעורבותה הגוברת של איראן בזירה הפלסטינית, עשוי אבו מאזן לחשוב שהדלפות על חיזוק השלטון של פתח, ובעיקר על הזיקה הבינלאומית שיש לרשות הפלסטינית שהיא בעצם תנועת הפתח, על פני שלטון הכנופיות הפרוע של חמאס, וזאת באמצעות אזכור נאומיו בפני מועצת הביטחון של האו"ם, יצננו את רצונן של איראן ושל חמאס לאתגר את הרשות, ולפתוח חזית נוספת נגד ארה"ב. זוהי כמובן משאלת לב שאין לה אחיזה של ממש בפוליטיקה, ובוודאי שאין לה אחיזה בפוליטיקה אלימה כמו זו הפלסטינית.
ההכרזה על יורש גרמה גם לסערת רוחות נוספת בפתח, כיוון שלג'יבריל רג'וב יש כוח רב בפתח, וכן למרואן ברגותי על אף שהוא אסיר בבית כלא ישראלי. בעקבות ההתקוממות הזאת של רג'וב (בינתיים התקוממות שקטה), הדליפו מהפתח כי אם רג'וב יתנגד להחלטתו של אבו מאזן להציב בראש פתח ואש"פ את א-שייח, דמו בראשו. ברגותי לפי שעה מחזיק את הקלפים מאחורי סורג ובריח, ואיש אינו יודע מה יהיו מהלכיו. מקורבי אבו מאזן לפיכך גם לא מאיימים עליו, אלא שותקים בעניינו. כאמור גם לרג'וב וגם לברגותי יש פעילים בפתח שסרים למרותם. בקיץ הזה אמורה הייתה להיות הוועידה השמינית של פתח, אבל היא נדחית שוב ושוב, בגלל הסיבה הזאת: כדי שלא תהיה בה הכרעה, ואם תהיה, כדי שלא תהיה מנוגדת לרצונו של אבו מאזן.
לפיכך מגיע כעת השלב הבא, שככל הנראה מתוכנן במשרדו של רג'וב, בתא הכלא של ברגותי, במוקטעה ברמאללה, במטה פתח בכניסה לרמאללה, בשכם אצל אלשער, בלבנון אצל ערורי, במפרץ אצל הנייה, בביר זית ובא-נג'אח, בשכם אצל גוב האריות, וכמובן בסוריה בין חמאס לאירן וסוריה – בעצם הימים האלה. בעיתוננו הבאים נדווח על הכיוון, כשיתבהר.